Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Mor?
Åh, vækkede jeg dig?
Hvad laver du oppe nu?
Du skal tidligt afsted i skole igen i dag, ikke?
Jo.
Så få noget morgenmad.
Okay, tak for mad.
Må jeg spørge om noget?
Hvem mødes du med så tidligt og hvorfor?
- Det er hemmeligt. - Det tænkte jeg nok.
Nu gør du ikke noget slemt, vel?
Niks.
Udmærket.
Tag den her med.
Du må ikke blive sulten.
Tak, mor.
TOMAKOMAI CITY
Godmorgen.
Jeg har morgenmad med.
Jeg er ked af det, Kayo.
Det er sikkert kedeligt her.
Det går. Hiromi kom forbi med en masse bøger.
Det bliver sikkert kun en dag eller to mere.
Vi ses.
Vent, Satoru...
JEG HÅBER, DU KAN SPISE DET. DET ER DET, MIN SØN KAN LIDE. - SACHIKO FUJINUMA
Godmorgen.
FREDAG 4. MARTS
- Haruko Nomura. - Her.
- Kaori Hasebe. - Her.
- Koichi Hamada. - Her.
Kayo Hinazuki.
Nå, Kayo er fraværende igen.
Satoru Fujinuma.
Her.
- Kazuma Horiguchi. - Her.
- Yuko Matsumoto. - Her.
- Misato Yanagihara. - Her.
Jeg var forbi i morges, men ingen svarede.
Jaså.
Bekymrende.
Ja.
Men du virker nu ret rolig.
Man siger jo, at situationer som denne kræver ro.
Du har ret.
Jeg har ringet hjem til Kayo, men ingen tager telefonen.
- Moren mangler også på arbejdet. - Hr. Yashiro.
Vil du ringe til politiet eller kommunen?
Jeg ringede til kommunen i går.
De ville komme i dag. Jeg tager med.
Jeg gætter på, at moren er problemet.
Han gjorde altså noget ved sagen.
Du er en god lærer, hr. Yashiro.
Frk. Hinazuki!
Vi er fra kommunen.
Lyset er tændt.
Skal vi gå om i baggården?
Frk. Hinazuki?
Der er både lys og varme.
Moren er nok løbet, da vi begyndte at banke på.
Uheldigt. Jeg håbede, vi kunne få datteren med i dag.
Vi prøver igen i morgen.
Så er Satoru her.
Socialforvaltningen kom.
Sammen med hr. Yashiro.
- Hvad med Hinas mor? - Hun var der ikke.
Men... jeg tror snart, det hele er overstået.
Kayo.
De vil fjerne dig fra din mor.
Det gør mig meget glad.
Jeg klarer mig.
Jeg føler varme, når jeg tænker på alle jer.
Satoru.
Her.
Det er lidt sent, men tillykke.
KAYO HINAZUKI BRÆNDBART AFFALD
Undskyld.
Jeg nåede ikke at blive færdig med din gave.
- Du får den i morgen. - Okay.
Det lover jeg.
Jeg har længe ventet på dette øjeblik.
Tak.
Kayo.
Jeg vil værne om dem.
Du er jo helt følelsesladet.
Hvad?
Forresten.
Der kom nogen sent i går aftes.
Hvad?
Det så ud til, han ville gemme ting her -
- men noget gjorde ham sur.
Jeg var bange.
Hvad gemte han?
Blev Hinazuki ikke lukket inde i en køler, -
- hvor hun blev sprøjtet til med vand?
Hvad er det?
Vi skal ud af bussen. Vi er stadig midt i forbrydelsen.
Alle sammen, vi skal ud herfra.
Enig.
Det her ser ikke godt ud.
Satoru, har du en plan?
Det har jeg.
Okay, så lad os smutte.
Giv mig en hånd, Hiromi.
Hvad er det?
Kul?
Giver du en hånd?
Ja da.
Er det din store plan?
Enkelt, ikke?
Tid til at tage... ét skridt mere.
Satoru.
Forklar.
Jeg nægtede at give op, så her står vi altså.
Godt gået, gutter.
Jeg vidste, du ville sige det.
Jeg havde dog forventet skældud først.
Jeg har ingen grund til at skælde ud.
Du gør det her for din ven.
I kan alle blive og få lidt karrygryde.
Lad mig om resten.
Kom ind!
I må da fryse!
Tak for mad.
- Så lækkert. - Ja, godt, ikke?
Taler jeg med hr. Yashiro?
Satoru Fujinumas mor her. Satoru og Kayo er kommet hjem.
Gudskelov! Det tænkte jeg nok, de ville.
Så behøves politiet ikke.
Jeg må bede om en tjeneste, fru Fujinuma.
Husk grøntsagerne.
Du kan sove her, Kayo. Så kan du gå hjem i morgen.
Mor...
Det skal nok gå! Du skal ikke bekymre dig.
Kan I nu spise op?
Tusind tak for frokosten.
Det var så lidt.
Kayo.
Næste gang... laver vi den sammen.
Sammen?
Kom nu, Kayo!
De skal ises!
Jeg får ballade, hvis du kommer i skole med blå mærker.
Du er altid velkommen her.
Mor.
Kayo!
Hvor fanden har du været?
Så det var dig.
Jeg var så urolig.
Jeg sagsøger dig.
Nå, du var urolig?
Sig mig... har du overhovedet ledt efter Kayo?
Hvad? Prøver du at gøre mig til skurken her?
Du tænker kun på dig selv!
Der findes intet vigtigere i verden end mit barn.
Du skal huske dengang du havde det på samme måde.
Din lille satan...
Slip mig, Kayo! Din idiot!
Kayo!
Så hør dog på mig!
Kayo!
Kayo.
Slip mig! Kayo!
Frk. Hinazuki.
- Jeg har socialforvaltningen med. - De er Akemi Hinazuki, ikke?
Vi er her på baggrund af sagen med Dem og Deres datter.
Der er intet at tale om.
Det er dem, der har kidnappet min datter.
Så ring dog til politiet!
Tak, hr. Yashiro.
Nej. Vi skal takke dig. Du har sat de voksne i gang.
Du tog sagen i egen hånd.
Dit heltemod måtte ikke ende i tragedie.
Kayo er i sikkerhed nu.
Hr. Yashiro.
Skal vi gå?
Hr. Yashiros ord -
- var betryggende og beroligende.
Det må være sådan -
- en fars stemme lyder.
Sådan tænkte jeg, nu jeg ikke selv husker min egen far.
Kayo...
Sneen dækker landskabet med et hvidt tæppe.
Nu er fremtiden blank.
Kun mine minder og håb står tilbage.
Jeg ønsker inderligt, at Kayos fremtid -
- bliver lys.
Airi.
Gudskelov.
Politiet tog dig ikke.
Airi...
Airi!
Jeg er ikke tilbage i 2006.
Betyder det -
- at det ikke er forbi?
Er det ikke nok at redde Kayo?
Det er ikke forbi, medmindre -
- jeg forhindrer forbrydelserne og fanger den rigtige morder?
Satoru har siddet sådan hele morgenen. Tror du, han er okay?
- Tja... - Undskyld! Jeg glemte at uddele dem her!
Hvor mange er tilbage?
Jeg er ked af at hive dig med. Jeg er elendig til at finde vej.
Det er okay. Jeg ved, hvor folk bor.
Forresten, Kayos mor -
- hun kommer ikke i nærheden af Kayo i et par år.
Hendes forældremyndighed bliver vist også suspenderet.
Kayo er tryg nu.
- Tak, hr. Yashiro. - Jeg gjorde...
Ikke dét.
For det, du sagde. "Dit heltemod måtte ikke ende i tragedie."
Det gjorde mig meget glad.
Altså -
- det lyder måske lidt ufølsomt, når jeg siger det sådan her, -
- men du gjorde, hvad du skulle, for at opnå det, du ville.
Passivitet hjælper ikke noget.
Hr. Yashiro taler med stor viden.
Jeg får det bedre af at høre på ham.
Var Kayo forresten hjemme hos jer hele tiden?
Nej, vi havde et gemmested.
Vi fandt en forladt bus bag Izumi Skole.
Et fint sted.
- Der stikker noget ud her. - Nej, hold fingrene væk!
Nu kender du til min hemmelighed.
Undskyld.
Nu behøver jeg ikke skjule det mere.
Da jeg stoppede med at ryge, -
- blev jeg afhængig af slik.
Det hjælper mig med at slappe af.
Jeg klarer mig fint i skolen, men...
Satoru. Spis, du er min medskyldige.
Jamen tak.
Jeg mangler motivation.
Er det fordi jeg føler, jeg ikke har udrettet noget?
Satoru.
Kan vi snakke alene?
Okay.
Hvad går du og tænker på?
Du lader ikke til at være dig selv.
Det gør mig urolig.
Måske er jeg lettet over, at det hele gik godt?
Måske er jeg ligeglad.
Betyder det -
- at det ikke er slut?
Sådan føler jeg.
Også dig?
Hvorfor tror du det?
Det er nok på grund af dengang, jeg så dig kaste sten på Shiratoris hus.
Hvad?
Jeg har set deres søn mødes med Hinazuki i parken.
Jeg tænkte, at du måske forsøgte -
- at beskytte Hinazuki fra ham, ikke bare hendes mor.
Javel ja. Det var Kenyas vidneudsagn, der fik Yuuki dømt...
Tværtimod.
Jeg kender sønnen.
Han ville aldrig gøre noget forkert.
Men var der nu sket Hinazuki noget, -
- så var han nok blevet en mistænkt...
Men du fik dem til at kontakte politiet, så han fik et alibi.
Kenya er klog.
Meget klogere end mit 29-årige jeg.
Du er kun 11.
Hvordan er du så skarpsindig?
Min far er advokat.
Det vil jeg også være.
Du er så ung, men ved, hvad du vil.
Det er der en grund til.
Min far -
- er forsvarer i en mordsag fra sidste efterår i en by tæt på.
Min far er overbevist om klientens uskyld.
Virkelig?
Far siger, de sager er ret normale.
Jeg tænkte, jeg ville ordne det.
Så, den sag...
Kan du fortælle om den?
Offeret var en tiårig pige. Datteren var låst inde på badeværelset.
FAR ARRESTERET
Blev dræbt af røg fra brændeovnen.
SOVEPILLER I MAVEN
En brændeovn?
Kan det være et tilfælde?
Tekster af: Nicolai Duelund Jensen